-Wallander. -Odotin poliisiautoa.
Vilkkuvia valoja...
Toisaalla oli onnettomuus ja kaikki autot olivat varattuja.
Hän on tuolla.
Näetkö hänet?
Hei! Varo vähän rypsisatoani.
Hei!
Ei hätää! Haluan vain jutella!
Ei mitään hätää! Olen poliisi.
Poliisi. Ei mitään hätää.
Haluan vain jutella.
Poliisi! Haluan vain...
Ei... Lopeta!
Lopeta!
Mitä tehdään maanviljelijälle?
Hänet pitää viedä sairaalaan. Hän on sokissa.
Jäljet johtavat pellolta vajalle. Hän haki bensiinin sieltä.
Tutkitaan vaja ja katsotaan, löytyykö sieltä tietoa siitä-
-mitä hän teki täällä. Jonkun täytyy kaivata häntä.
Hänellä oli tämä kaulassa. Alkukirjaimet DMS.
Tarvitsemme sen tunnistusta varten.
Hän... vapisi.
-Hän oli kauhuissaan. -Mitä?
Minua.
Näytä minulle jäljet.
-Hei, isä. -Hei...
Tule sisään.
Onpa täällä sotkuista.
Anna olla, isä.
Saanko halauksen?
-Miten äiti voi? -Hyvin.
-Mitä olet ostanut hänelle? -Kenelle?
Isoisälle. Minä ostin hänelle hienot lapaset.
Hän voi pitää niitä maalatessaan.
Muistatko poikaystäväni Lukasin? Hän piti tällaisia soittaessaan.
Et ole edes miettinyt koko asiaa.
Et saa unohtaa häntä, vaikka hänellä onkin Gertrud.
Minulla on sunnuntaihin aikaa. Keksin jotakin huomenna.
Osaat olla todella ankea toisinaan.
Niin?
DMS oli 163-senttinen, ei katkenneita luita, hyvät hampaat.
Todennäköisesti vain 15-vuotias.
-Mikä sai hänet tekemään sen? -Teko oli täysin luonnonvastainen.
Kaiken hänessä täytyi olla sitä vastaan.
-15-vuotias... -Moni nuori vahingoittaa itseään.
Puhuit jostakin pojasta aiemmin.
Hän oli 7-vuotias. Koetti viiltää peukalonsa poikki.
Eräs 5-vuotias koetti repiä silmät päästään.
Millaisessa maailmassa me elämme? 15-vuotias polttaa itsensä hengiltä.
Maailma näki meidät uudella tavalla.
Ja nyt olemme harhautuneet kuten muutkin.
Avasimme yhteiskuntamme-
-ja pääministerimme murhattiin elokuvaillan päätteeksi.
Sen sijaan että maailma olisi tullut kaltaiseksemme-
-me olemme tulleet maailman kaltaisiksi.
Emme silti ole epäonnistuneet kaikissa tavoitteissamme.
Nyt maailma tietää, että Ruotsi on muutakin kuin Björn Borg-
-ABBAja alastonuintia luonnon helmassa.
Onkin aika kutsua paikalle illan viimeinen vieras...
Näen hänen kasvonsa.
Hänen tapansa katsoa minua.
Ehkä hän luuli sinun olevan joku muu.
DMS.
Onhan meillä tietokanta lyhenteitä ja akronyymejä varten.
Minä en haluaisi joutua kahlaamaan sitä läpi.
Hyvä on. Minä saan siis tehdä sen.
Kurt?
Luultavasti pieni kirves. Vain yksi isku.
Se oli halkaista kallon kahtia. Uhri kuoli välittömästi.
-Kauhea sotku. -Liiankin.
Kirves oli terävä. Se osui tarkkaan.
Mutta katsos tätä.
Siitä puuttuu palanen ihoa. Se on leikattu pois.
Luultavasti veitsellä. Aika raakaa.
Skalpeerattuko? Mitä täällä oikein tapahtuu?
-Ryöstettiinkö hänet? -Lompakko ja kello ovat tallessa.
-Entä talo? -Ei merkkejä murrosta.
Lehdistö ei juuri aikaillut.
Hän oli kuuluisa, entinen poliitikko. Tämä on etusivun uutinen.
-Minä hoidan ne. -Älä paljasta yksityiskohtia.
-Älä puhu skalpeerauksesta. -Kuten haluat.
Kerro, jos tarvitset lisäapua.
Tämä on sinun vastuullasi, Kurt.
Mene häiriköimään Nybergiä. Tarvitsemme kuolinajan.
Avasimme yhteiskuntamme ja pääministerimme murhattiin.
Wetterstedt soitteli aina siitä, miten ihmiset häiriköivät rannalla.
Kerran kävimme täällä. Tyyppi oli vanha juoppo.
Hän sanoi olevansa toimittaja. Ystävä menneisyydestä.
Hän istui rannalla votkapullon kanssa ja tuijotti talolle.
-Toimittaja... -Niin hän väitti.
-Mikä hänen nimensä oli? -Meillä ei ollut siitä kysyä sitä.
Wetterstedt hermostui siitä, mutta vanha mies vain nauroi.
Hänen nimensä saattaa löytyä kirjasta.
Lars Magnusson.
Kiitos.
Oletko kuullut Wetterstedtistä?
Missä olit eilen illalla?
Luuletko, että minä voisin tappaa? Katso minua.
Liikuskelit kuulemma talon lähellä rannalla.
Niin varmaan. Minä liikuskelen.
Tarkkailen. Ei siitä voi ketään pidättää.
Ei vielä ainakaan.
Hän tuhosi sinut, eikö niin?
Ensimmäinen esimieheni opetti, että on kahdenlaisia toimittajia.
Niitä, jotka etsivät totuuden ja niitä, jotka hautaavat sen.
Wetterstedt tunsi jälkimmäisiä ja turvasi selustansa.
Mitä sait siis selville?
Enimmäkseen huoria.
Hänelle tuotiin joka viikko tyttö jonnekin salaiseen paikkaan.
Eikä siinä mitään. Olemme aikuisia ihmisiä.
Mutta yksi tytöistä teki ilmoituksen pahoinpitelystä.
Hän sanoi miehen viiltäneen hänen jalkansa partakoneen terällä.
Hänellä oli arpia. Se oli totta.
Mutta mieshän oli oikeusministeri.
Hän oli hallituksen kasvot ulospäin. Kaikki rakastivat häntä.
Joten he lahjoivat tytön.
-Entä poliisi? -Mitä poliisista?
Oli muutakin kuin tytöt. Mies piti itseään sivistyneenä.
Taidetta. Hän halusi tulla nähdyksi rikkaiden keräilijöiden seurassa.
Epäilemme, että hänet skalpeerattiin.
Skalpeerattiin? Herranjumala...
Eräänlaisena outona merkkinä saaliin saamisesta.
Ehkä... Tai ehkä ei.
Kyse voi olla myös uhrauksesta. Eikö niin tehdä tarun mukaan?
lntiaanit tekevät niin vapauttaakseen sielun.
Sielun, joka on häpäisty.
Rohkealle soturille.
-Onko kysymyksiä? -Mitä oli teon motiivi?
Olemme luopuneet ryöstön mahdollisuudesta.
Raa'alla teolla ei näytä olevan motiivia.
Jos Magnusson on oikeassa, miehellä oli paljon vihollisia.
-Onko meillä uutta tietoa? -Ulkovalo oli täynnä sormenjälkiä.
Joku oli huolimaton tai hän ei ole jäänyt aiemmin kiinni.
Olen käynyt koko tietokannan läpi.
-Ne kirjaimet. DMS. -Mitä selvisi?
Ne voivat merkitä 2 01 4 eri asiaa.
Nimiä, yrityksiä, nettisivuja...
Annetaan tiedot lnterpolille ja Europolille.
Ja julkaistaan kuva riipuksesta lehdessä.
Jonkun täytyy kaivata tyttöä.
Selvä.
-Mitä? -Mietin yhtä asiaa...
Tämä Wetterstedtin tapaus.
Kallen mukaan mies skalpeerattiin. Tämä on iso juttu.
Tyttö teki selvästikin itsemurhan.
Se on traagista ja surullista, mutta kyse ei ole rikoksesta...
Tyttö sytyttää itsensä tuleen. Sinustako se ei ole rikos?
-Jos sen ilmaisee noin... -Miten sinä ilmaisisit sen?
-Hei! Linda? -Hei.
-Oletko syönyt jo? -Odotin.
-Näyttää hyvältä. -Niin se olikin.
-Olisit soittanut. -Minä soitinkin.
-En saanut viestiä. -Koska en jättänyt sellaista.
Työskenteletkö sinä Wetterstedtin tapauksen kanssa?
Tiedän, että meidän piti mennä isoisän luo tänään...
Olin siellä jo. Hän ei voi kovin hyvin.
Hän oli sulkeutunut ateljeehen maalaamaan.
En usko, että hän voi hyvin.
Mennään sinne huomenna. Koetetaan löytää aikaa siihen.
Tuntuu kuin et välittäisi hänestä. Hän on sinun isäsi!
-Se ei ole niin yksinkertaista. -Tiedän.
Ryöstön mahdollisuudesta on luovuttu. Raaka teko...
lhmiset ihmettelevät missä olet.
-Tyttö on saapunut. -Tulen ihan kohta.
Poliisi ei ole paljastanut tapauksen yksityiskohtia...
Tämä on minulle kunnia.
Ehkä voimme tavata galleriassa huomenna.
On kunnia edustaa kaltaistasi nuorta ja lahjakasta taiteilijaa.
-Nähdään huomenna. -Kiitos.
-Käväisen sisällä. -Tulen kohta.
-Kurt? Tarvitsemme sinua. -Selvä.
Sama ase, sama haava ja sama skalpeeraus.
Homma on vain hoidettu tällä kertaa siistimmin.
Kurt? Vaimo ja tytär ovat yläkerrassa.
Onko teillä tietoa, kuka olisi voinut tehdä tämän?
Voisiko se olla joku vieraista?
-Mistä me tietäisimme! -Erika...
Miehesi oli taidekauppias. Oliko hänellä alalla vihamiehiä?
Tämä on ajan hukkaa. On ihan selvä, mitä tapahtui.
Joku mielipuoli hyökkäsi hänen kimppuunsa puutarhassa.
Pankaa töpinäksi ja etsikää tekijä käsiinne.
Teistä ei ole mitään hyötyä.
Oliko miehenne tekemisissä Gustav Wetterstedtin kanssa?
Ei minun tietääkseni.
Kiitos.
Carlmanin ja Wetterstedtin välinen yhteys tuntuu ohuelta.
-Muuta meillä ei ole tällä haavaa. -Syyttäjä on tehnyt johtopäätökset.
Meidän täytyy tietää, mistä on kyse. Onko meillä sarjamurhaaja?
En minä tiedä! Ehkä hän halusi nämä kaksi hengiltä.
Teko oli luultavasti suunniteltu, mutta ehkä se jää tähän.
Syyttäjä haluaa käyttää profiloijaa, tiedät sen.
Kurt. Löysin hänet.
-Dolores Maria Santana. -Mistä hän on kotoisin?
Tieto tuli Dominikaanisesta Madridin kautta.
Hänen isänsä ilmoitti tytön kadonneeksi marraskuussa.
Hänen isänsä?
Hyvää työtä.
Hei, minä täällä.
Oletko kunnossa? En kuullut sinun lähtevän.
Lähdin keskellä yötä. En halunnut herättää sinua.
-Kuule... -Minun pitää ostaa isoisän lahja.
Onko jotakin muuta tapahtunut?
Hoidatko sen? Kiitos.
Hyvä on. Nähdään.
Löysimme Carlmanista tietoa. Hän on istunut vankilassa.
Häntä syytettiin väärennöksestä ja varastettujen taulujen vastaanotosta.
Hän oli syytön molempiin tekoihin.
Oletteko varma? Wetterstedt oli tuolloin oikeusministeri.
Eikö hänen ja miehenne välillä ollut yhteyttä?
Miksi pikkurikollisella ja oikeusministerillä olisi...
Ei miehenne ollut pikkurikollinen! Hän oli varakas ja vaikutusvaltainen.
En tiedä, mitä vihjailette. Ette taida tietää itsekään.
Anteeksi.
Anteeksi, että vaivasin teitä.
Taulut ovat todella upeita.
ldiootti! Typerä aasi!
Rauhoitu! Tämä on ollut hänelle liikaa.
-Rauhoitu. -Minä ymmärrän.
Hei...Ylös siitä.
Nouse nyt.
Herää.
Carlman kuului siihen porukkaan.
Wetterstedtillä oli suojattinsa.
Hän katsoi Carlmanin perään tämän vapauduttua vankilasta.
Oliko hän sekaantunut Wetterstedtin naisasioihin?
-Oliko hän sekaantunut tyttöihin? -Oli hän. He olivat kaikki.
Ketkä muut? Anna nimiä.
En koskaan päässyt tutkimuksissani loppuun asti.
Entä poliisi? Se kuulemma siivosi jäljet Wetterstedtin jälkeen.
Kaikkiko? Auta minua, Lars!
-Sandin. -Sandin...
Siveyspoliisista.
-Mistä löydän hänet? -Kuka tietää.
Kiitos.
Hugo Sandin, Tukholman siveys- poliisi. Jäi eläkkeelle 1987.
Meillä on osoite Hässleholmiin.
-Etsin herra Sandinia. -Kuka kysyy?
Vanha ystävä.
-Hetkinen. -Kiitos.
-Kuka se on? -Vanha ystäväsi.
-En tunne teitä. -Wallander, Ystadin poliisista.
Ystadistako? Etsittekö kadonnutta kissaa?
Voimme jutella ulkona tai minä voin tulla sisään.
Oletteko kuullut Wetterstedtistä ja Carlmanista?
Totta kai olen. Lehdet eivät muusta kirjoitakaan.
-Eikö se häiritse teitä? -Miksi se minua häiritsisi?
Miehet skalpeerattiin. Mitä se kertoo teille?
Että joku Ystadissa osoittaa vihdoinkin rohkeutta.
-Mitä asiaa teillä on? -Tiedätte kyllä.
Siistit miesten jäljet tyttöjen ja taidepetosten jälkeen.
-Olette harhaantunut. -Olen täällä.
Haluan tietää, ketkä muut olivat sekaantuneet juttuun.
Minun täytyy tietää, keitä tämän hullun listalta löytyy.
-Luuletko minun olevan sillä? -Riippuu siitä, mitä teitte.
Ja siitä, miten paljon joku haluaa iskeä teitä kirveellä.
-Sanon yhden asian. Mikä oli nimesi? -Wallander.
Olen isänmaallinen. Rakastan tätä maata.
Avoimuutta, seksuaalista vapautta, sosiaalista kokeilua.
Wetterstedt oli osa sitä. Minun työni oli suojella häntä.
Se oli minun työni silloin ja sinun työsi nyt.
Pidätkö minua roistona? Ehkä sinunkin aikasi vielä koittaa.
Ja silloin ymmärrät, ettei sinulla valinnanvaraa.
Minä olin mitätön.
Siivooja. lhan kuten sinä.
Haluatko olla hyödyllinen? Liity palokuntaan.
-Kiitos avusta. -Eipä kestä.
Etsi lisää tietoa Sandinista. Hän on siivonnut jälkensä.
Tyttäresi kävi juuri täällä. Hän jätti tämän.
-En tiennyt syntymäpäivästäsi. -Ei minulla olekaan.
Profiloija on täällä. Hän on Mats Ekholm.
Kirves ja skalpeeraus ovat tunnusomaisia tälle tapaukselle.
-Skalpeeraus on yleensä... -Saalis tai uhraus. Tiedämme sen.
Olette kai ottanut yhteyttä intiaaniyhteisöihin.
-Ei mainittavaa apua... -Entä murhaaja?
Mikä on ensivaikutelmasi?
Kaksi murhaa ei ole tarpeeksi täydellisen profiilin luomiseksi.
Montako tarvitset? Jos odotamme kyllin pitkään...
Mieleen tulee heti kaksi asiaa: murhat olivat suunniteltuja.
Niiden tekotapa on lähes identtinen. Voidaan puhua teloituksista.
Sitten meillä on intiaanimotiivi. Mielenhäiriöstä kärsivät ihmiset-
-käyttävät usein toista identiteettiä tai ottavat myyttisen hahmon.
Mielenhäiriöstä kärsivät...
Murhaajanne on ylittänyt psykologisen rajan.
Periaatteessa kuka tahansa voi tehdä murhan tai tapon.
Hän voi näyttää elävän täysin normaalia elämää.
Hänellä on kaksi identiteettiä, jotka hän hallitsee täysin.
Nyt tiedämme siis etsivämme jotakuta-
-joka vaikuttaa ulospäin normaalilta.
Tästähän oli iso apu.
Kiitos, Matt. Analyysisi oli hyödyllinen.
Onko teillä kysyttävää?
-Anna hänelle mahdollisuus. -Tunnen itseni antiikkiseksi.
Mutta puku on hieno.
-Odota autolla. -Tule jo!
-Äiti... -Odota siellä.
Reippaita poikia.
Mennään isän luo. Otit äidin puhelimen.
-Anteeksi, että olen myöhässä. -Ei se mitään.
Hei, isä. Hyvää syntymäpäivää.
-Olet myöhässä. -Tiedän. Minä...
Enhän myöhästynyt päivälliseltä?
-Minulla on sinulle lahja. -Mikä se on?
Avaa se.
En kysynyt sinulta.
Laske se alas.
Mennäänkö syömään?
Ole hyvä.
Kiitos.
Arne Carlman, taidekauppias.
-Mitä hänestä? -Roisto ja petturi.
Kuulin siitä radiossa. Onneksi päästiin hänestä.
-Tunsit siis hänet. -Olivatko aivot rahan väriset?
lsä...
Valitat, etten ole kiinnostunut työstäsi.
Mutta kun Carlman saa kirveestä, työsi onkin yhtäkkiä kiinnostavaa.
-Mitä tiedät hänestä? -Olen todistaja.
Hän oli paskiainen. Kusipää.
Hänet muovasi uusiksi taatusti maalari.
Ehkä minä olen epäilty.
Liian kuumaa!
-Povel. -Helvetti... poltitte suuni!
-Poltitte suuni, helvetti! -Ei hätää, isä.
Kaikki on hyvin, isä.
lsoisä?
Ei hätä ole tämän näköinen. Hän hermostuu aika ajoin.
Oletko varma?
-Oletko kunnossa? -Meillä on kaikki hyvin.
Nyt hän tekee pari tuntia töitä.
-Hei sitten, rakas. -Hei vaan, Gertrud.
-Sanoinhan hänen olevan sairas. -Gertrudin mukaan hän ei ole.
Syntymäpäivät...
Niin?
Kirves ja skalpeeraus. Mutta katsopas silmiä.
Happoa. Silmät on poltettu pois.
Mitä hemmettiä se tarkoittaa?
Ja missä se profiloija on?
-Tarvitsen apua. -En voi keksiä vastauksia.
-Tarvitsen aikaa. -Mitä vaistosi sanoo?
Hyvä on... Hän on yhä vihaisempi. Hän haluaa kiduttaa miestä.
Muut murhattiin yhdellä iskulla, joten tämä mies on tärkeämpi.
-Onko hän henkilökohtaisempi? -Ehkä.
-Entä silmät? -Ehkä mies todisti jotakin.
Ehkä murhaaja kostaa jotakin omiin silmiinsä liittyvää. En tiedä.
Teet hyvää työtä. Tosin sinulla on oksennusta takilla.
Tule katsomaan.
Laskuvesi on alkamassa.
Auto on rekisteröity Björn Fredmanin nimiin.
Hän on kätkenyt varastettua tavaraa ja istunut siitä.
-Minkälaista tavaraa? -Tässä ei sanota.
-Hänellä on tuomio pahoinpitelystä. -Tiedän hänet.
-Hänkö? -Kyllä.
Viimeksi hän oli hakannut raskaana olevan vaimonsa.
Hänen viimeisin osoitteensa on Tomelillassa.
Milloin näitte aviomiehenne edellisen kerran?
Viikkoja sitten. Koetamme pysyä erossa hänestä.
-Sinulla on muitakin lapsia. -Tyttäreni Louise.
-Hän ei ole täällä. -Jens nukkuu vielä.
-Tai oli. Minä menen. -Minä voin mennä.
Voit kysellä minulta.
Viimeksi kun isä oli täällä, hän tappeli taksikuskin kanssa.
Hän löi kuskia jakoavaimella.
Sitä edletävällä kerralla kohde oli naapurin äiti.
-Joten hänellä oli vihamiehiä. -Ongelmien tullen hän löi.
-Löikö hän sinuakin? -Tilanne parani hänen häivyttyään.
Minun pitäisi kai olla surullinen.
En tiedä.
Miltä sinusta tuntuu?
En tiedä vielä.
-Onko sinulla isää? -Ai elossako? On.
-Millainen hän on? -Miten pitkän selostuksen haluat?
-Mitä hän tekee? -Hän on maalari.
Maalaako hän taloja?
-Ei, hän on taiteilija. -Vai taiteilija...
Miksi halusit ryhtyä poliisiksi?
Sitä isäkin on ihmetellyt 25 vuoden ajan.
En osannut kai maalatakaan.
-Hän nukahti. Otatko kahvia? -Kiitos.
Kysyn vielä pari kysymystä ja sen jälkeen jätän teidät rauhaan.
Minä voin hakea.
Luuletko minun olevan sokissa?
Että en ole surullinen, koska olen sokissa.
Hän oli kaikesta huolimatta isäsi.
Mutta se ei aina riitä, vai mitä?
Erika Carlman on yrittänyt tappaa itsensä.
-Vakava itsemurhayritys. -Eikä varmasti ensimmäinen kerta.
-Näin arvet, kun hän löi minua. -Löikö hän sinua?
Hänen isänsä kuolema...
-Olivatko he läheisiä? -Mitä tarkoitatte?
-Tulivatko he hyvin juttuun? -Se ei kuulu teille.
Miksi olette ylipäätään täällä?
-Haluan istua tyttäreni vieressä. -Totta kai.
Nähdään poliisiasemalla.
-Niin? -Tule asemalle.
Voi luoja, ei...
Olkaa hyvä.
Ajattelin tulla tervehtimään sinua töihin.
Jouduit kuulemma tappeluun.
Ruokakaupassa?
Olen menettämässä sen. Se kalvaa minua.
Dementia, seniiliys, Alzheimer... Miksi sitä haluaa nimittää.
Tarkoitatko..? Oletko käynyt lääkärillä?
Oletko saanut diagnoosin? Milloin?
-Mitä väliä sillä on? -Mikset sanonut mitään?
-Miksi? -Ajattelitko leikkiä marttyyriä?
Kuvittelitko paranevasi? Voi luoja.
-Miten paljon sinulla on aikaa? -Kuukausia. En tiedä.
-Tietääkö Gertrud siitä? -Pyysin häntä olemaan hiljaa.
Senkin vanha tyranni!
Olen pahoillani, isä.
En tiedä mitä tehdä. Mitä minä voin tehdä?
-Et mitään. -Kai jotakin sentään?
Haluatko ratkaista ongelman? Et pysty. Tilanne on tämä.
Ketä minä löin?
-En tiedä, mitä yritän sanoa. -Mutta?
-Taulussa oli jotakin seksuaalista. -Hyväksikäyttöäkö?
Äiti ärsyyntyi, kun kysyin Erikan suhteesta isäänsä.
Fredmanilla on tytär, joka ei ole kotona. Nuoria tyttöjä...
-Prostituoitu ei ole sama asia. -Yhteys Fredmaniin puuttuu.
Paitsi murhaajalla. Sormenjäljet ovat samat murhapaikoilla.
-Onko murhaaja varmasti mies? -Ei nainen kykenisi niihin iskuihin.
-Eikö edes hyväksikäytetty nainen? -Murhat ovat maskuliinisia.
-Niiden suunnittelu ja tekotapa. -Onko murhaaja tekonsa tehnyt?
Vaistoni sanoo, että ei ole.
Nyberg, voisitko...
-Mitä? -En ymmärrä labraraporttia.
lsäsi on sairas, eikö olekin?
Näin kun hänet tuotiin tänne. Hän oli raivoissaan ja hämmentynyt.
Emme voi tehdä paljoakaan. Alzheimer ei parane.
Kuulostan ihan häneltä.
Minun olisi pitänyt tajuta se. Merkit olivat nähtävissä.
-Se ei ole sinun vikasi. -En kaipaa analyysejä.
-Minun ei pitäisi sanoa tätä... -Älä sitten sano.
Sinulla tuntuu olevan kriisi juuri tällä hetkellä.
Olet eronnut, suhde tyttäreen on vaikea ja isäsi on sairas.
Hetkinen. Miten tiedät vaimostani ja tyttärestäni?
-Kuulin muiden puhuvan. -Asia ei kuulu heille.
Se ei kuulu kenellekään. En minä tiedä...
Voisin ryhtyä vielä maanviljelijäksi. Viljellä porkkanoita.
-Porkkanoita? -Tai kasvattaa sikoja.
Kerro vaimostasi.
Erossamme on koeaika.
Jos jompikumpi tapaa toisen, eroamme.
Hän tapailee jotakuta.
Et uskonut, että hän tekisi niin.
Sinun pitäisi mennä kotiin.
-En voi. -Et voi tehdä enempää tänä iltana.
Missä tyttäresi on?
Hän odottaa.
Åke Liljegren. Omistaa taloja siellä sun täällä.
-Mitä hän teki? -Elostelija ja talousrikollinen.
Meillä on entinen oikeusministeri, taidekauppias ja yläluokan roisto.
Ja vaimonsa hakkaaja.
Sinun täytyy herättää äitisi, olen pahoillani.
-Onko taas tapahtunut murha? -Kyllä. Se on tärkeää.
Mikä sotku.
Keittiössä on pyyhe. Haen äidin.
-Onko tuo siskosi? -Kyllä.
-Louise. Hän ei ole täällä. -Hän häipyi.
Hän tekee sitä usein. Miksi hän tänne jäisi?
-Eikö hän ole töissä? -Ei.
Miten isäsi voi? Se taiteilija.
Hän voi hyvin, kiitos. Oikeastaan hän on sairas.
-Joten hän ei voi hyvin. -lkäihmisten vaivoja.
Minun täytyy kysyä äidiltäsi isästäsi.
Mitä?
Minun täytyy puhua hänelle. Asia koskee isäsi raha-asioita.
Hän ei liittynyt niihin mitenkään. Hän pelkäsi isää.
Entä siskosi? Pelkäsikö hän isääsi?
Miksi kyselet siskostani?
Minun täytyy kysyä kaikesta. Entä veljesi Jens?
Hän juoksi ulos huoneesta, jos isä tuli kotiin.
lsä löi häntä, kun poika oli pieni.
-Löikö hän poikaa? -Jos hän itki.
-Koskiko hän siskoosi? -Tarkoitatko lyömistä?
Löi tai koski häneen muulla tavoin.
Kyselet omituisia. Mistä minä sen tietäisin?
-Etkä tiedä, missä siskosi on. -Sanoinhan jo niin.
Tarvitsen kuvan hänestä. Voinko ottaa tämän?
-Minulla on parempi huoneessani. -Selvä.
-Voinko käydä vessassa? -Se on oikealla.
Ole hyvä.
-Kaunis hymy. -lsä ei ollut kotona.
Hei. Hän kaatui ja löi päänsä.
Voi pikkuista... Oletko ollut sodassa?
Ei hätää, Jens.
-Voin ottaa hänet, äiti. -Kiitos.
-Anteeksi. -Ei se mitään. Stefan auttoi minua.
Pillerit ovat Louise Fredmanin.
Etsi lääkäri. Luulen niiden olevan masennuslääkkeitä.
Minulla on hiukan tietoa Liljegrenistä.
Hän piti talossaan koko yön kestäviä hurjia juhlia.
-Sinne vietiin tyttöjä. -Prostituoitujako?
Kiitos.
Koeta saada joku naisista kiinni.
Erika Carlman on tullut tajuihinsa.
Se alkoi, kun olin pieni.
-Hän tuli makuuhuoneeseeni. -Ei hätää.
Olin niin peloissani.
Minun oli pakko katsella sitä hirveää taulua joka päivä.
Mutta rakastin häntä silti.
Miten saatoin silti rakastaa häntä?
-Mitä vikaa minussa on? -Ei sinussa ole mitään vikaa.
Hän oli isäsi.
Ei sinussa ole yhtään mitään vikaa.
Kostaako joku tytöille?
Haloo?
Svedberg on löytänyt yhden juhlissa olleen prostituoidun.
Neitsyille on markkinat. Sellaiset miehet haluavat niitä.
Ne haaveilevat panevansa tyttäriään.
-Tarvitsen vain nimiä. -Ei ollut mitään nimiä.
-Tunnistitko ketään? -He eivät kuuluneet maailmaani.
Kiitos.
Tapasitko tätä miestä? Hän oli Gustav Wetterstedt.
Muutamia kertoja.
Entä tätä miestä? Hän oli Björn Fredman.
Pidä minut tämän ulkopuolella.
Minulla on tytär. Tarvitsitte vain apua.
Ei hätää. Tapasitko tätä miestä?
Hän oli jonkinlainen kuriiri. Toi tytöt paikan päälle.
Hän pyöri ympärillä, mutta ei osallistunut juhliin.
Vielä yksi. Näitkö häntä?
-En usko. -Et usko?
Ehkä. Tyttöjä oli niin paljon.
Monet olivat ulkomaalaisia. En kysellyt mitään.
Vielä yksi tyttö. Lyhyt, tummat piirteet.
-Miten vanha tyttäresi on? -13-vuotias.
Tämä tyttö oli 15. Hän piti tätä kaulassaan.
Hän sytytti itsensä tuleen, sillä hän pelkäsi niin paljon.
Luulen että sinä tiedät, mitä hän pelkäsi niin paljon.
Oli vielä eräs mies. Hän oli jonkinlainen agentti.
Hän oli paha. Todella paha.
Tunnistaisitko hänet? Lupaan suojata sinua.
En tiedä.
Louise Fredmanin lääkäri soitti.
Hän on ollut psykiatrisella osastolla puoli vuotta.
-Voinko puhua hänelle? -Et. Hänellä on trauma.
Hän ei ole puhunut koko aikana. Hän löytyi puistosta harhailemasta.
Tyttö on täysin luhistunut.
-Miksi valehtelit? -Hän ei voi auttaa teitä.
-Hänen isänsä on murhattu. -Hyvä! Onneksi niin.
Aiotko pidättää minut nyt?
Hän ei puhu eikä kuuntele.
Lopeta!
Lääkärien mukaan hän haluaa kuolla.
-Päästä minut! -Äiti.
Tiedän siskostasi. Mikset sanonut mitään?
Jens-kiltti...
Mitä hänen silmilleen on tapahtunut? Eikö hän lyönyt päänsä?
Sinun on paras lähteä.
Jens!
Saimme tietoa Fredmanista, joka sinun pitäisi nähdä.
Kurt?
Hänet pidätettiin pahoinpitelystä 7 vuotta sitten. Ei syytteitä.
-Sandinin ansiosta. -Se on yhteys.
Tämä kuva otettiin joitakin vuosia sitten.
Hän on luonnollisestikin vanhempi nyt.
Onko tämä mies, jonka näit juhlissa?
Kurt! Sinun pitää tehdä tämä oikein.
Et voi mennä sinne yksin!
Sandin on häipynyt. Tulemme liian myöhään.
Huhuu! Poliisi!
-Auttakaa meitä... -Herranjumala.
Ei mitään hätää. Minä olen...
Kurt!
-Juokaa vettä. Olette turvassa. -Poliisi...
-Koettakaa pysyä lämpiminä. -Hän oli poliisi.
Mutta että murhaaja?
-Ei mitään hätää. -Ymmärrätkö?
Poika ja silmät...
Hänellä oli pahoja ruhjeita ja viiltoja silmien ympärillä.
Äidin mukaan hän oli lyönyt itseään haarukalla.
Haavat olivat yhteneväiset tarinan kanssa.
lhan kuin poika olisi yrittänyt repiä silmät päästään.
Tein siitä ilmoituksen lastensuojeluviranomaisille.
Jens Fredman.
-Missä hän on? -Mitä sinä teet?
Hänen päiväkirjansa. Täällä lukee kaikki.
Hänen oma isänsä myi hänet Wetterstedtille.
Sandin järjesti sen, kuten juhlat ja muut tytöt.
-Kuten Dolores. -Neitsyet.
-Entä silmät? -Kosto pikkuveljeltä.
Miten 15-vuotias on voinut tehdä kaiken tämän?
Hän ei ole tavallinen poika. Hän on soturi.
-Mikä on hänen seuraava kohteensa? -Sandin.
Et voi tehdä sitä. Olen vankisi.
-Olet vastuussa minusta, Wallander. -Olit poliisi.
15-vuotias poltti itsensä hengiltä kuullessaan minun olevan poliisi.
Hän luuli minun olevan kuten sinä.
Jos se hullu tappaa minut, saat maksaa siitä.
Olen valmis ottamaan sen riskin.
Kurt... sivuikkunassa.
-Wallander! -Rauhassa. Se olen minä.
Laske ase. Laskekaa aseenne.
Kaikki on hyvin, Stefan. Anna kirves minulle.
-Luoja... Ole kiltti. -Hänen sielunsa on vapautettava.
-Heitä on rangaistava. -He saavat rangaistuksensa.
Minä pyydän...
Anna kirves minulle.
Mitä sinä tekisit?
Onko tämän miehen elämä arvokkaampi kuin minun?
Tai arvokkaampi kuin siskoni?
Kukaan ei ansaitse kuolla, Stefan.
Ei kukaan.
Kyllä he ansaitsevat.
Ei mitään hätää, Stefan.
Stefan, ole rauhassa...
Hän on kunnossa.
Meidän täytyy mennä.
Mennään isoisän luo.
Miten hän voi?
lsä?
En kestä enää, isä.
En kestä enää...
...mitään.
Kun olit pieni, sinulla oli tapana kysyä-
-minun työstäni, maalaamisesta.
''Miksi maalaat aina samoja asioita?''
''Mikset maalaa mitään muuta?''
En osannut koskaan selittää sitä sinulle.
Joka aamu aloittaessani luulen tekeväni jotakin muuta.
''Tänään teen merimaiseman. Tänään maalaan asetelman.''
''Ehkä jotakin abstraktia. Annan värin johdattaa minua.''
Sitten aloitan. Ja joka kerta maalaan saman kuvan.
Maiseman.
Riippumatta siitä mitä teen, kuvasta tulee maisema.
Meillä on taulumme. Emme ehkä pidä siitä, mutta se on meidän.
Arvaa mitä haluaisin tehdä ennen kuin menetän muistini?
Haluaisin matkustaa Roomaan. Sen haluaisin tehdä.
Katsella maalauksia. Muiden maalaamia.
Voimmeko tehdä sen?
Kyllä, isä.
Sen me voimme tehdä.
Suomennos: Tiina Sjelvgren